Červený kříž – nejen záchrana lidských životů…
Dnes jsem se společně s několika kamarádkami
zúčastnila zdravotnické soutěže zde ve Slaném, konané Českým červeným křížem.
Tuto akci jsem neprožívala poprvé, na několika podobných jsem již byla a na
minulém ročníku této slánské jakbysmet.
Ráno jsme se sešli na in-line dráze, dostali pořadová
čísla, ještě si něco zopakovali a pak už hurá do soutěžení. Z historie jsme
si naštěstí vylosovali snad tu nejlehčí otázku, co může být a to založení Červeného
kříže. Teorii, praxi, obvazovou techniku, přenášení a toto ostatní jsme snad
zvládli vše bez problémů, akorát dopravní část nám dělala trošku potíže, ale to
se ještě vyladí do příští středy. Odjíždíme totiž na okresní kolo do Kladna,
které bude rozhodně tvrdší než to naše slánské.
Ale abych nepředbíhala – cesta k vítězství nebyla
tak jednoduchá. Obešli jsme všechny stanoviště, já si šla už pak povídat se
známými a byla jsem příjemně uvolněná, že už to máme za sebou, když v tom nás
svolali, že máme ještě s jedním družstvem stejný počet bodů a bude tedy
rozstřel. Čelo se mi zapotilo o to víc v okamžiku, kdy jsem zjistila, že
rozstřelu se účastní pouze kapitáni družstev – kterým jsem snad už automaticky
byla já – a tak na to tedy budu úplně sama. Odpovídala jsem podle svých nejlepších
znalostí, pokoušela jsem se vzpomenout si na každou maličkost, jenže slečna se
mnou soutěžící byla stejně dobrá. Rozhodla až mnohými opomíjená a opovrhovaná historie
založení Červeného kříže, ze které jsem si pár dat mlhavě pamatovala.
A tak se tedy stalo, že se sto pěti body jsme se umístili
na prvním místě. Celí šťastní jsme pak do školy nesli pohár (který byl
velikostí spíše pohárek), šli se pochlubit třídním a odevzdat trofej panu
řediteli. V kabinetu učitelky, která nás na soutěž doprovázela, jsme si
pak snědli vyhraný dort, chvíli popovídali a pak už se rozutekli domů.
Tahle výhra není mou úplně první, už párkrát jsem se v takovýchto
soutěžích umístila. Ale řekla bych, že tohle není o tom, zda jsme první nebo
poslední. Tady jde hlavně o to, jak pak daný člověk zareaguje v praxi,
když se doopravdy něco stane, jestli nezpanikaří a dokáže zachovat chladnou
hlavu. To, že máte několik zlatých medailí, cen a umístění, vám ale nepomůže,
když před sebou máte člověka, který je zraněný, možná umírá a vy jste zřejmě
jeho poslední záchrana. Já se BOHUDÍK v této situaci neocitla a doufám, že
ani neocitnu. Myslím, že bych daného člověka jakžtakž ošetřila, ale ty nervy,
kdyby se to nepovedlo a on podlehl zranění i ne třeba mojí vinou, ale tím, že
se prostě už nedalo nic dělat – asi bych si to vyčítala a probděla hodně nocí,
i když bych věděla, že za to nemůžu…
Fotografie:
![Kliknutím zvětšit](http://www.slanskelisty.cz/pfoto/thumb/30-ČČK.jpg)
ČČK
![Kliknutím zvětšit](http://www.slanskelisty.cz/pfoto/thumb/30-Dort.jpg)
Vyhraný "šmoulí" dort
Nikola Sedloňová, Slaný
12. 05. 2010, 21:09
Komentáře:
Pokud chcete vkládat komentáře, musíte se přihlásit jako účastník soutěže nebo jako běžný čtenář.